2023-03-19 12:41:05 - Jesper Klingnell
2023-01-29 20:14:46 - Jesper Klingnell
I nästa del av Udineses 10-talselva är det dags att bege sig till mittens rike. Först ut är en spelare som drömde om att bli ikon i Lazio men som istället blev hjälte i Udinese, där han låtit sitt svartvitrandiga blod gå i arv.
Innermittfältare. Ordet kan innefatta många egenskaper och spelartyper. Hårt kämpande soldater, löpstarka tvåvägsspelare, eleganta speluppläggare och mycket mer.
Under det gångna decenniet har Udinese haft spelare som skulle passa in på alla dessa beskrivningar. Eftersom innermittfältare är en position som finns i alla spelsystem är det också många sådana som har passerat under de tio senaste åren, och det är därför många gedigna namn som gör upp om platserna på 10-talets Udinese-mittfält.
Men en är helt given. Giampiero Pinzi.
Pinzi föddes i Rom. Han växte upp i, kring och med S.S. Lazio. Han beskrevs som en stor talang och han drömde om en framtid i sitt ljusblåa favoritlag. Men han tog inte riktigt plats i sitt hjärtas Lazio utan flyttade istället till Friulien i början av 00-talet.
Successivt tog han plats i Udineses startelva och under första halvan av 00-talet växte han ut till en stabil Serie A-spelare i Udinese. Men innerst inne ville Pinzi hellre spela i Lazio. Han var öppen med sina sympatier för Romklubben, vilket i sin tur väckte sympatier till honom hos fotbollssupportrar runt om i världen. Och i väntan på ett samtal från sitt hjärtas klubb i Rom flyttade han till Verona och Chievo. Där spelade han i två säsonger. Men Lazio ringde inte och när Udinese istället bad honom att återvända accepterade flytten och inför säsongen 2010-11 var han åter en Udinesespelare.
Och vilken ritorno det blev i den svartvitrandiga tröjan!
På innermittfältet kompletterades Pinzi av de två slitvargarna Gökhan Inler och Kwadwo Asamoah i en lagdel som var en viktig ingrediens till att laget kunde skrälla sig till en fjärdeplats i tabellen. Efter detta lyckosamma år lämnade Gökhan Inler, vilket lade ett större ansvar på Pinzi och Asamoah. Men de två mittfältarna svarade på bästa sätt och hjälpte Udinese till en tredjeplats i tabellen.
När så även Asamoah lämnade trodde många att Udineses mittfält skulle gå en jobbig säsong till mötes. Inler och Asamoah hade båda gått till stora klubbar och ansågs ha varit de viktigaste mittfältarna i detta framgångsrika Udinese. Men Pinzi var kvar och svarade sina belackare. Han var förvisso småskadad och noterades bara för 19 ligamatcher, men när han spelade var han inte bara pålitlig utan viktig. Han fick även vikariera som lagkapten vid ett par tillfällen, vilket befäste hans roll som en ledare både på och vid sidan av planen. Laget lyckades ännu en gång skrälla och slutade femma i Serie A.
2012-13 var en stor säsong för Udinese och för Pinzis personliga del kröntes den med att han fick fira en cuptitel på vårkanten. Men det var inte Udinese som tog titeln, utan Lazio. Från en plats på Olimpicos norra läktare fick Pinzi se sitt älskade Lazio vinna en titel.
Pinzi fick dock aldrig frågan om att flytta hem till Rom igen och han fick därför aldrig chansen att uppfylla drömmen om att bli ikon i Lazio. Men Pinzi fortsatte ytterligare ett par år i Udinesetröjan och fortsatte att vara en pådrivare och kämpe, men samtidigt en bollsäker passningsspelare. Han vann ännu mer uppskattning hos supportrarna, för sitt spel, sina många matcher och inte minst sin personlighet. När han sommaren 2015 lämnade Udinese hade han spelat totalt 305 Serie A-matcher för klubben. Bara Valerio Bertotto och Antonio Di Natale har gjort fler och att nämnas i samma mening som dessa två herrar är förmodligen det största erkännandet man kan få i Udinesekretsar.
För Pinzis del fortsatte spelarkarriären ett par år till, då i andra klubbar Men för att spä på sin status i Udinesekretsar ytterligare kom han tillbaka till klubben 2018, då han klev in i ledarstaben. Men att han nu har lagt skorna på hyllan för att i stället vara hjälptränare har inte fått Udinesefolk att sluta hoppas att få se Pinzi spela igen. Men då hoppas de mer på hans son, Riccardo, som i dagsläget tillhör Udineses U17-lag.
Elvan i sin helhet
Portiere:
Orestis Karnezis
Difensori:
Medhi Benatia
Thomas Heurtaux
Maurizio Domizzi
Terzini:
Dusan Basta
Giovanni Pasquale
Centrocampisti:
Giampiero Pinzi