Spanien hoppas på revansch i Lancy
2024-09-07 19:12:30 - Daniel Jakobsson
2024-09-07 19:12:30 - Daniel Jakobsson
2024-09-05 23:01:55 - Daniel Jakobsson
2024-09-05 08:45:00 - Oskar Lejroth
2024-09-04 15:31:00 - Daniel Jakobsson
2024-09-03 22:00:00 - Daniel Jakobsson
2024-09-03 12:00:00 - Daniel Jakobsson
2024-08-30 12:56:00 - Daniel Jakobsson
2024-08-30 12:48:00 - PAU
Marcus Bring skriver om det senaste som rör spansk fotboll i allmänhet och La Liga i synnerhet.
Sent på måndagskvällen kom beskedet vi alla väntat på sedan Barça förlorade mot Atlético Madrid på torsdagen, Ernesto Valverde har fått sparken. Tar över laget gör Quique Setién, filosofen från Santander, som har noll erfarenheten från Europas toppklubbar men i Spanien är högt aktad mycket tack vare hans tydliga spelidé som han aldrig (och då menar jag aldrig) avviker ifrån. ”Juego de Posición” rinner i hans ådror och hans lag har alltid präglats av en metodologi som bygger på bollinnehav, både hans Las Palmas och Real Betis (som är hans två senaste jobb) har under perioder varit extremt fascinerande att titta på. Nu får han chansen att förmedla sina färdigheter till en trupp som är bra mycket bättre än något han tidigare jobbat med.
2015 tog Setién över Las Palmas vilket var hans första jobb i den spanska högstadivisionen och också det genombrott han behövde för att sättas på den spanska tränarkartan, för alla pratade om Quique Setiéns Las Palmas. Från att ligga på nedflyttningsplats när han tog över mitt under brinnande säsong slutade de till slut på en mycket respektabel 11:e plats. Säsongen efter (16/17) var hans första hela säsong och den skulle bli en annorlunda historia då man slutade längre ner i tabellen än tidigare men samtidigt växte ut till ett lag som verkligen visade vad Setién står för i fotbollsväg. Inget lag i hela ligan, förutom orubbliga FC Barcelona, hade ett högre bollinnehav per match än Las Palmas. Ett Las Palmas som egentligen ansågs gjort en bra säsong om de undvek nedflyttning kom på 14:e plats åtta poäng från sträcket vilket var fullt godkänt. Men om det klagades på något kring Setiéns tid på Kanarieöarna så var det balansen mellan anfall och försvar, för även om de gjorde en hel del mål framåt så var läckaget i defensiv riktning hisnande. 53-74 låg målskillnaden på efter på 38 matcher vilket är ett snitt bakåt på nästan två per match, man har helt klart slagit hakan i golvet för mindre…
Hur som helst, fördelarna övervägde det negativa för de flesta och Real Betis var nästa anhalt för ett tränarämne på stadig frammarsch. Första säsongen i Andalusien blev en succé och fortfarande den de största Setién-förespråkarna går tillbaka till när hans storhet ska förklaras, sjätteplatsen då var de facto mycket stark. Detta för ett Betis som säsongen innan slutat på plats 15 i ligan. Målskillnaden var dock återigen negativ (60-61) och precis som hos Kanariefåglarna var det fortfarande den del av Setiéns tränargärning det pratades mest om (och fortfarande pratas om). Även hans sista säsong i Real Betis slutade med negativ målskillnad (44-52 och en 10:e plats) vilket betyder att han under sina fyra säsonger i La Liga aldrig slutat en säsong med positivt dito. Optimisten skulle påstå att det ligger i spelarmaterialet medan pessimisten menar att han har stora brister i sitt taktiska upplägg. Sanningen ligger som vanligt mitt emellan men nog är det ett orosmoln som kommer att sväva över Setién tills det att han bevisar att han faktiskt kan sätta en defensiv samtidigt som hans lag skapar framåt.
Santander-sonens anpassning till en storklubb som Barcelona ska bli intressant att se. Hans filosofi behöver historiskt sett tid för att klaffa men samtidigt är det en trupp med stor erfarenhet från just hans typ av fotboll. Om spelarna köper hans idéer och det faktiskt ser ut som att han tvättat bort sina tidigare brister kan det gå snabbt framåt men en tveksam start och samma gamla Setién som inte kan hantera defensiva omställningar och man börjar undra hur reaktionerna blir hos en spelartrupp som är vana att titlarna kommer på löpande band. Barcelona-supportrarna är även de kräsna även fast många påstår sig prioritera spelfilosofin framför resultat. Det kanske stämmer för vissa men det är också som lättast att säga när man vinner, för även om Valverdes fotboll inte var den mest uppskattade var resultaten överlag klart godkända. Branschen är dessutom kanske mer resultatorienterad än någonsin och Setién kommer inte kunna surfa på ”äntligen är Valverde borta nu skiter vi i resultat vi vill bara se vacker fotboll”-vågen alltför länge utan att presentera något konkret. Det är trots allt FC Barcelona, där vinner man.