2024-06-02 19:43:28 - Melvin Malmberg
2024-05-20 21:42:00 - Melvin Malmberg
2024-04-28 19:58:59 - Melvin Malmberg
Tobias Hysén, Hjalmar Jonsson, Markus Sandberg, Sebastian Eriksson sjuka dagarna innan derbyt, även om de verkar vara disponibla till derbyt, och lägg till en skadad Mikael Dyrestam och en avstängd Kalle Svensson. Drömscenario för BK Häcken? Nja, inte riktigt så.
IFK Göteborg går igenom en tuff period. Kritiken haglar från alla håll; fansen, media och mitt i skottlinjen står huvudtränaren Jonas Olsson.
Går man igenom truppen som Jonas Olsson förfogar över inser man ganska snart att många spelare som finns på bänken hade kunnat gå in i många allsvenska startelvor. I premiären mot Örebro satt spelare som Elmar Bjarnasson, Logi Valgardsson(isländska talanger med fin teknik), stabile ytterbacken Erik Lund med förflutet i Aston Villa, yrvädret Nicklas Bärkroth, rutinerade Tomas Olsson, talangen Pär ”Pärlan” Ericsson och målkungen Hannes Stiller på bänken. Lägg till en sjuk Selakovic som hade stor show mot BK Häcken senast.
Ni ser själva, dessa spelare har alla unika egenskaper som är eftertraktade bland klubbar. Sedan finns en framtidsman i 18årige Joel Allansson som imponerat under försäsongen när Adam Johansson eller Erik Lund inte varit tillgängliga för spel.
Varför har det önskade resultatet uteblivit för Blåvitt? Jonas Olsson spelar gärna en 4-5-1 formation, precis som Peter Gerhardsson. Om vi ska djupdyka och bli mer analytiska krävs det oftast två snabba yttrar med bra inläggsfötter på kanterna för att taktiken ska vara effektiv. Och givetvis mycket rörelse. I dagens Blåvitt har oftast Stefan Selakovic och Elmar Bjarnasson tagit hand om dessa platser. Inte de snabbaste spelarna direkt, även om de har en bra speluppfattning.
I mitt tycke är dessa platser mer vikta åt spelare som Nicklas Bärkroth, Tobias Sana och även Robin Söder (även om jag föredrar honom i anfallet). Smidiga, kvicka och oförutsägbara spelare som kan ställa till det för vilket försvar som helst, när de har en bra dag på jobbet. Alla har bra inläggsfötter, det avgörande rycket och bra bössor som de kan dra till med. När Sella och Elmar spelar blir spelet mer monotomt, mer stillastående, mer förutsägbart. Kalla det stereotypt. Även om de bevisade raka motsatsen under förra besöket på Rambergsvallen.
Det gäller att kliva upp på dessa spelare, läsa spelet och ha full fokus. Ytterbackarna Kari Arkivou och David Marek-Frölund måste hela tiden ligga rätt och avväpna deras yttrar så deras försvar/defensiva mittfältare tvingas till spel genom mitten alternativt långbollar.
Det blir en annorlunda matchbild nu än senast mot Elfsborg då übersnabba Johan Larsson och Nicklas Hult gjorde livet surt för våra ytterbackar.
Många lag med denna taktik, som Häcken, föredrar en targetspelare som Mathias Ranégie som kan ta emot bollen, hålla i den och vänta in anstormande lagkamrater för att skapa tryck på offensiv planhalva. I Blåvitts fall handlar det om raka djupledsbollar mot Tobias Hysén, en spelare med bra teknik, fin vänsterfot och väldigt snabb. Detta gör att anfallen inte blir långvariga då Hysén inte har fysiken att agera targetplayer. Istället blir det oftast raka rör mot mål, och sanningen är att många spelare förlitar sig på Hyséns spetsegenskaper, något som inte alltid är i positivt bemärkelse. En Hysén i form är ett formidabelt vapen och en mardröm för vilken allsvensk försvare som helst. Men kan man avväpna Hysén och lägga tätt intill honom konstant faller Blåvitts spel som ett korthus.
Skulle inte Hysén spela på söndag kan Robin Söder bli en riktig jobbig motståndare då han har några unika egenskaper, eller om Hannes Stiller som gjort mål tidigare på Häcken spelar kan det också bli en annan matchbild än det Peter Gerhardsson tänkt sig.
I den offensiva ”Chibuikerollen” huserar numera Trelleborgförvärvet Andreas Drugge. Han är nummer 10 som ska agera länk mellan mittfältet och anfallet. Han ska vara playmakern som ska leverera den sista, avgörande passningen. Under försäsongen har Drugge, av naturliga skäl, inte riktigt hittat sin roll. Han har många egenskaper som passar in i den kreativa rollen men han har ännu inte levererat önskat resultat. Antingen har han sprungit runt i ett ”svart hål” eller så har bollarna ”tjongats” förbi honom. Drugge har en nyckelroll, framförallt då det är han som ska hålla i bollen, ge den extra pausen för att lyfta resten av laget eller slå den avgörande bollen på Hyséns fötter. Förra året var det ”Pärlan” som hade denna roll, men experimentet med att göra om honom från anfallare till offensiv ”tia” föll inte ut som önskat.
Vi kan konstatera att Jonas Olsson inte gillar bolltrillande på mittfältet utan vill ha ett rakt, djupt spel. Vissa gånger blir resultatet att det blir långa avstånd mellan lagdelarna.
För BK Häckens del gäller det att sätta hög press på de defensiva mittfältarna och mittbacksparet. Tvinga de till långbollar och slarv. Makondele, Chibuike, Henriksson och Ranégie måste vara alerta och försöka stressa fram felbeslut från Blåvittförsvaret.
Ett annat problem i IFK Göteborg, som jag noterat och säkert några andra, är de defensiva mittfältarna Sebastian Eriksson och Jakob Johansson. Två kanonkillar med framtiden framför sig, där även Sebastian Eriksson redan hunnit debutera för det svenska landslaget. Dilemmat här, är att dessa spelare ”tar ut” varandra. Det blir lite kaka på kaka. Ungefär som det engelska landslaget där Steven Gerrard och Frank Lampard aldrig fått det att funka efter alla åren de kamperat ihop på det centrala mittfältet. Även om Sebastian/Jakob är två duktiga invidualister som kan komplettera varandra bra ibland, tycker jag att IFK Göteborg har fungerat bäst när endast en av dessa herrar har spelat.
Så, om Sebastian Eriksson missar matchen på söndag behöver det inte betyda hela världen för Blåvitt, om nu inte Hjalmar Jonsson inte hinner bli frisk och Jakob får gå ner och ta mittbackspositionen.
Det enda bekymret som IFK Göteborg bör ha är målvaktsfrågan. Markus Sandberg har utvecklats enormt för varje omgång som gått och håller numera god allsvensk klass. Att han bara är 20 år gör det bara ännu mer imponerande. På söndag kanske vi får se en annan talang mellan stolparna; Erik Dahlin, 21 år som debuterade förra året mot Helsingborg, efter ett rött kort på Sandberg. Hur bra är Dahlin? Svårt att säga, att han saknar allsvensk rutin behöver inte betyda något under en enstaka match. Nu verkar ändå Markus Sandberg återhämtat sig från sjukdomen och mått bättre sedan torsdagen, så han står nog med största sannolikhet på söndag.
Skulle samtliga spelare bli spelklara till söndag kommer sjukdomarna ändå satt sina spår. Jag har svårt att se att en spelare som haft feber eller virus i kroppen dagarna innan orkar 90 minuter under en allsvensk match. Men ponera att spelarna ifråga inte hinner bli spelklara (även om det mesta pekar mot det), så kommer antagligen Jonas Olssons startelva se ut såhär:
Erik Dahlin - Adam Johansson, Ragnar Sigurdsson, Jakob Johansson, Erik Lund – Alexander Faltsetas, Elmar Bjarnason - Stefan Selakovic, Andreas Drugge, Tobias Sana - Robin Söder
En väldigt bra elva som kan matcha alla lag i allsvenskan. Många höjer kanske ögonbrynen varför jag väljer Faltsetas framför Tomas Olsson. Med tanke på att Jonas Olsson gillar att spela med en defensiv mittfältare blir Faltsetas det givna valet, alternativt att Logi tar vänsterbacken, Lund tar mittbacksplatsen och Jakob behåller sin position. Men detta skulle enbart hända om spelarna råkar ut för något bakslag under lördagsträningen.
Som ni kan lista ut är detta inget drömscenario för BK Häcken, tvärtom. Nu kommer det in hungriga spelare i startelvan som vill visa framfötterna samtidigt som Gerhardsson får bolla med olika idéer hur han ska hantera olika typer av matchbilder. IFK Göteborg kritiseras ofta för att bli ”sönderlästa”, det tror jag inte blir fallet på söndagseftermiddag då nya spelare ska försöka bryta IFK Göteborgs negativa trend, om nu sjukhusstugan håller i sig.
Nyckeln till seger