Goals of the week (omgång 1)
2024-08-21 15:13:40 - Calle Svensson
2024-08-21 15:13:40 - Calle Svensson
2024-08-16 12:00:00 - La Curva-redaktionen
2024-08-16 10:00:00 - Jacobseiberlich
2024-08-16 08:00:00 - La Curva-redaktionen
2024-08-15 17:00:00 - La Curva-redaktionen
2024-08-15 13:00:00 - La Curva-redaktionen
2024-07-04 14:40:00 - Johan Stistrup
2024-06-08 10:45:00 - Calle Svensson
Både inom fotbollen och i livet i övrigt måste man ifrågasätta ordningsmakten.
En fredagseftermiddag i slutet av april jagades jag av en polisbil genom halva Gävle. Jakten pågick onödigt länge, eftersom jag inte förstod att det var mig polisen jagade. Bilarna runtomkring väjde till höger och vänster, körde upp på trottoarkanter och gräsmattor.
Sent ska syndaren vakna, och till slut gick det upp även för undertecknad vem som var huvudpersonen i dramat. På klassisk TV-manér beordrades jag att "Stanna i bilen!" när jag förvånad klev ur för att fråga vad som stod på.
Tydligen hade jag passerat ett trafikljus just när det slog om från gult till rött. Jag lyckades dock göra ett så gott intryck på de båda polisassistenterna att jag fick behålla körkoret (jag berättade vad jag hade för yrke och det var tydligen en förtroendeingivande faktor). Jag behövde bara skriva på en straffavgift på 3 000 kr.
Sex månader senare kom ett brev från Transportstyrelsen, som fastslog att jag erkänt mig skyldig till förseelsen och att körkoret nu skulle dras in. Två månaders spärrtid. Felet var att jag hade skrivit på ordningsföreläggandet. Jag hade kunnat vägra, men som den naiva, tidigare ostraffade person jag då var, visste jag inte det. En kriminell individ med ett digert straffregister hade vetat bättre - att det bästa man kan göra är att neka och protestera.
Detta fick mig att fundera: Hur fungerar det egentligen inom fotbollen, lönar det sig att klaga på domslut? Vacklar ordningsmakten när den blir konfronterad?
Ja, det finns vetenskapliga undersökningar från flera europeiska toppligor som visar att domare påverkas i sitt beslutsfattande av en engagerad hemmapublik, som genom sitt skanderande kan se till att det egna laget får fler frisparkar, och att motståndarna - bortalaget - tilldelas fler varningar.
En undersökning visar också att domare tilldömer stjärnspelare färre eller mildare straff jämfört med "vanliga" spelare. Med andra ord: Domare är inte mer än människor; de faller för grupptryck, de är konflikträdda och har inte alltid modet att stå på sig.
PUBLIKFRIA MATCHER = BÄTTRE DOMARE
När fotbollen under corona-pandemins värsta tid spelades utan publik visade det sig att domare blev mer objektiva i sina beslut. Forskare vid universitetet i Salzburg i Österrike visar i en studie (publicerad i augusti 2021) att domare inte gav hemmalagen fördelar vad gäller frisparkar eller gula kort när matcherna genomfördes inför tomma läktare. Fördelen med att vara hemmalag uteblev därmed också.
Det är alltså bevisat i ett flertal studier att domare vacklar när de blir pressade. Även spelare kan påverka domslut genom att ifrågasätta dem. Det står tydligt i FIFA:s domarguide att en spelare som opponerar sig mot beslut ska varnas, men om den regeln verkligen skulle praktiseras skulle det inte finnas några spelare kvar på planen.
Ett exempel från Serie A: Roma gästade Sassuolo. Rättskipare var Nicola Rizzoli, utsedd till världens bäste, känd från Champions League- och VM-finaler. När han dömde straff för Sassuolo överöstes han av ihärdiga klagomål från ilskna Roma-spelare. Efter fem minuters aggressiv övertalningsstrategi hade de fått världens bäste domare på andra tankar, och en 46-årig Sassuolo-supporter hade samtidigt dött i en hjärtattack på läktarplats.
Roma har fått uppleva motsatsen också, när de mötte Liverpool i en UEFA-cup-kvartsfinal. En kvart från slutet tilldömdes de italienska gästerna en straff. Två gånger pekade domaren på straffpunkten, men efter en proteststorm från Liverpool-spelarna ändrade den spanske domaren sig och Roma fick blott en hörna.
I Franz Kafkas roman Processen häktas huvudpersonen Josef K. en morgon, utan att få veta varför. Genom hela boken drivs rättsprocessen mot honom, och den stora frågan som läsare och litteraturvetare ställt sig i snart hundra år är: Varför finner sig Josef K. i domstolens absurda åtal, varför tar han frivilligt sitt straff? Vad hade hänt om han istället vägrat att spela med?
Sensmoralen är: Man måste göra motstånd. Det lönar sig - inom fotbollen liksom i livet i övrigt - att protestera.
Mitt körkort, förresten, fick jag tillbaka i förtid när jag vände mig till Förvaltningsrätten och överklagade Transportstyrelsens dom.