Aston Villa Silly Season 2024/25 - Dendoncker och Rico Richards utlånade.
2024-08-31 23:00:00 - Ronny Dahlgren
2024-08-31 23:00:00 - Ronny Dahlgren
2024-08-31 22:56:00 - Niklas Ohlson
2024-08-29 22:45:00 - Niklas Ohlson
2024-08-29 12:28:27 - Ronny Dahlgren
2024-08-25 22:13:00 - Morgan Carlsson
2024-08-23 16:34:00 - Morgan Carlsson
2024-08-18 21:08:00 - Pelle (i Götet)
2024-08-17 21:14:00 - Benny Johansson, Trollhättan
Historia har skrivits! Aldrig tidigare i Aston Villas 149-åriga levnad har vi vunnit femton hemmamatcher på raken i ligan. Efter 1-0 mot Arsenal kan vi lägga till ännu ett kapitel i den vackraste av klubbars saga.
Efter den makalösa uppvisningen i onsdags fanns förstås förhoppningar om att Villa skulle kunna prestera något liknande men också farhågor om att urladdningen då skulle ta ut sin rätt. Arsenal, som tidigare samma dag hade förlorat ligaledningen, erbjöd en utmaning på samma nivå som City.
Slutresultatet blev det samma även denna gång, men sättet det kom till på var helt annorlunda. Mot City dominerade Villa stort, men fick vänta länge på utdelningen. Mot Gunners small det direkt, eller åtminstone redan i sjunde minuten. I storform varande Leon Bailey regisserade ett kvicksilveranfall där John “Bravearse” McGinn piruettavslutade med sin vänster. Så vackert att ögonen tårades igen. McGinn, denna underbara allroundspelare, börjar allt mer framstå som en gigant vilken kommer att uppnå legendstatus i Aston.
Men så mycket mer grannlåt blev det inte denna kväll under strålkastarna på fullsatta Villa Park. Ja, såvitt man inte kan se skönheten i en gedigen arbetsinsats och ännu ett sätt att hitta vägen till seger. Det är ju en konst i sig. Villa höll ihop och utsöndrade de svettdroppar som behövdes medan Emery bidrog med nödvändiga byten.
Gästerna hade grepp om det mesta av spelet och skapade förvisso nog med chanser för att ha möjligheten att bärga poäng, men frustrerade spelare lyckas inte alltid med precisionen. Dessutom räknas som väl är målvakten och vi har den i Arsenal evigt ratade Emi Martinez, numera världens bäste. Han fick sin gruvliga revansch efter det snöpliga nicksjälvmålet senast det begav sig mot Arsenal. Och jo, den där 2-4-matchen i februari var senaste gången vi torskade på hemmaplan.
Crystal Palace, Bournemouth, Nottingham, Newcastle, Fulham, Tottenham, Brighton, Everton, Crystal Palace, Brighton, West Ham, Luton, Fulham, Manchester C och Arsenal - alla har de funnit borgen Villa Park ointaglig. 15 raka - det är overkligt starkt!
Bra lag har tur, sägs det och nog kan vi erkänna det denna gång. En räddning på mållinjen eter en misskommunikation mellan Martinez och Watkins samt lite hjälp av VAR när Arsenal fick bollen i mål, men med hjälp av en hands på Kai Havertz. En för övrigt mycket rörig situation där även Matty Cashs hand var inblandad och där blodvite uppstod på Martinez efter att ha krockat med en dobb på nämnde Cashs sko.
Med mental styrka redde Villa ut alla problem, en styrka som Emery och hans stab har lyckats arbeta in på ett sätt som man knappast trodde var möjligt.
Efter sexton omgångar parkerar Claret and Blue på tredje plats, blott två poäng efter ligaledande LIverpool Nu har vi visat styrkan mot topplagen. Återstår för Emery att lösa hur vi ska prestera lika bra när vi kommer ut som favoriter. Prestationerna mot Nottingham, Wolves och Bournemouth har inte imponerat och härnäst väntar elvan Brentford och jumbogänget Sheffield United. Upp till bevis!
Men först handlar det om att stänga ner gruppspelet i Conference League, borta mot Zrinjski Mostar. Kanske läge för lite rotation. Med samma startelva som mot City såg det lite tungt ut i somliga huvud och ben. Det är mycket nu…