Aston Villa Silly Season 2024/25 - Dendoncker och Rico Richards utlånade.
2024-08-31 23:00:00 - Ronny Dahlgren
2024-08-31 23:00:00 - Ronny Dahlgren
2024-08-31 22:56:00 - Niklas Ohlson
2024-08-29 22:45:00 - Niklas Ohlson
2024-08-29 12:28:27 - Ronny Dahlgren
2024-08-25 22:13:00 - Morgan Carlsson
2024-08-23 16:34:00 - Morgan Carlsson
2024-08-18 21:08:00 - Pelle (i Götet)
2024-08-17 21:14:00 - Benny Johansson, Trollhättan
På förhand en viktig match för båda lagen i kamp om de sista kvalplatserna i serien. Två formstarka lag som inte förlorat någon match på mycket länge. Som extra krydda till anrättningen lägger vi till att Steve Bruce nu ställs mot laget han fick sparken från i höstas och det verkar som han fortfarande inte har släppt detta.
Matchen spelas på ett soligt Hillsborough och på läktaren finns nästan 30000 varav drygt 4500 är tillresta Villasupporters och de hörs ljuvligt genom rutan. Matchen startar rätt så kontrollerat från Villas håll och man sitter bara och väntar på en het målchans ska dyka upp. Men istället händer det motsatta. På något märkligt sätt blir det helt tomt på vår högerkant (stor miss mellan Elmo och Green) och Boyd har fritt fram in i straffområdet och kan enkelt servera Hooper öppet mål till hemmapublikens stora förtjusning i 7:e minuten. En kalldusch men skrämmande likt matchen mot Nottingham (tidigt baklängesmål) så kvitterar McGinn ganska snabbt, det finns bra moral och självförtroende i laget. Målet var ett riktigt skönt anfall. En lång, precis crossboll från Mings som den vindsnabbe Green precis hinner upp och får till ett inlägg som McGinn möter direkt och placerar in säkert bakom en chanslös målvakt. Resten av halvleken blir ganska trist med få målchanser. Det är Wednesday som skakar fram ett par halvchanser men utan att Steer behöver ingripa. Stabilt utan att imponera kan man sammanfatta första 45 minuterna med.
Andra halvlek drar igång och helt tvärt emot vad vi är vana vid med Steve Bruce vid rodret så kommer Sheffield Wednesday ut som det klart bättre laget efter paus. Det normalt så starka försvaret i Villa snurras ganska enkelt upp bitvis och SW tillåts att dirigera tillställningen. Ytterligare förvärras detta då Hause tvingas utgå efter några minuter och ersätts med Tuanzebe som inte spelat en match sedan skadan i mitten av december. Nytt mittbackspar igen alltså. Om detta är orsaken är svårt att säga men bara några minuter efter bytet så gör Mings en klumpig insats och fäller Fletcher i straffområdet, odiskutabel straff. Samme Fletcher stegar upp men Steer blir hjälte och räddar straffen. Trots moralhöjaren med straffräddning så fortsätter halvleken i samma anda. SW bestämmer utan att dominera och Villa får inte till någonting i offensiven. Detta ser ut att sluta oavgjort och att båda lagen ska fortsätta sina obesegrade rader. Men inom en tiominutersperiod ska Dean Smith göra två lyckade och direkt, ska det senare visa sig, matchavgörande byten. Adomah Kodjia in på var sin kant (Green och El Gazhy ut). På tilläggstid driver kapten Jack bollen mot straffområdet och passar Kodjia som bryter in och skjuter ett skott på mål, målvakten kan vara stöta bollen i sidled och där dyker Adomah upp och trycker in bollen i nät framför den stora Villaklacken. En eufori av glädje infinner sig på planen, läktaren och i vardagsrummet. Som lök på laxen, grädde på moset och extra salt i såret (för SW) så fastställer Abraham slutresultatet 1-3 efter en snabb kontring och det är definitivt game over när domare Oliver Langford blåser av.
Reflektioner
Vinstraden utökas till sex matcher men i ärlighetens namn så var detta en ”turseger” men de räknas som bekant också. Det var ett Aston Villa som inte riktigt gick att kännas igen mot vad vi sett de senaste månaderna. Var detta en reaktion på Steve Bruce-faktorn? Det går inte att sticka under stolen med att en hel del spelare hade ett mycket gott öga till SB och var inte helt nöjda med beslutet att han fick gå. I alla fall såg det otroligt trögt ut i offensiven. Grealish hade en väldigt anonym afton och Abraham var helt iskall (utom i sista minuten). Bakåt såg Mings lite darrig ut vid ett par tillfällen och den på senare tid stabile Whelan hade också en jobbig dag på kneget. Det öppnar för lite rotation till veckomatchen mot Rotherham skulle jag tänka mig. Närmast till hands ligger väl Adomah, Kodjia och Hourihane. Når Villa kvalplats så är det viktigt att ha spelare i form efter en lång och tuff serie till de sista viktiga matcherna.
Återstår att se hur allvarligt det är med Hause, turligt att Tuanzebe är tillgänglig. Att spela mittback denna säsongen för Villa förenas med stor fara, sanslöst vilket facit med skador (Tuanzebe, Chester, Elphick, Hause, Jedinak).
Nästa match är på onsdag (10 april) borta mot Rotherham. Ett Rotherham som ligger under strecket men det är flera lag inom få poäng så de kommer förmodligen sälja sig väldigt dyrt.